https://slama.dev/comeback/
Ty ty utopence nebudeš?
Nějak nemám na snídani náladu.
Je ti blbě z toho koštování, co?
No dovol.
Včera večer jsme se Žížou byli na rybách.
Musel jsem se přejíst.
Doufám, že jsi zase nevykopal správcový všechny tulipány, když jsi hledal žížaly.
Chytali jsme na těstíčko.
A chytili jste něco?
Ne.
Tak čeho ses přejedl?
Toho těstíčka.
Tak si vem jogurt.
Ne, vážně, udělá se ti líp?
Ivuško, když já nevím.
Posledně jsem toho sněhoklouka spískal a bylo mi spíš hůř.
A ještě mě seřval ten chlap se štaflema.
To nebyl jogurt, to byl Primalex.
A to je rozdíl?
Jo, zkus to.
Navíc, když budeš mít kliku, můžeš najít zlatou minci.
Kde?
V tom jogurtu.
To je taková soutěž od těch mlékáren.
Aby mohly zdražovat mléčný výrobky.
Navíc se psalo, že v žádném jogurtu žádná zlatá mince není.
To je takovej podfuk.
No tak se ukaž, jogurte.
Brácha?
Vždyť on má v krku tu zlatou minci.
Co?
Nepolykej to!
Ten Primalex byl lepší.
Takže si to shrneme.
Ozzák spolkl zlatou minci s portrétem Tomáše Garika Masaryka v hodnotě 20 tisíc korun.
Co budeme dělat?
Jak jako co budeme dělat?
No přece mu nenecháme v žaludku dvacet tisíc.
Tak proboha, jako normálně, když něco spolkne.
Prostě počkáme.
I když ta věc je příliš cenná na to, abychom věci nechali jen tak plynout.
Moment, kam myslíš, že jdeš?
No do hospody, kam jinam.
V žádným případě.
Maximálně musíš jít do práce.
Vlastně ty nemusíš jít do práce.
Ne, nikam.
Teď budeme všude chodit spolu.
Jako všude?
Hlavně tam.
No to ty to už snad přeháníš, ne?
Já nenechám dvacet tisíc korun bez dozoru.
Počkej, ty jako teď všude budeš chodit se mnou, jo?
Ano, dokud ta věc nevyjde ven.
Fajn, to se hodí.
Zavolám Metlošovi, že večer na to kastrování tchořů bude potřeba ještě jeden pár rukavic navíc.
Hej.
Simono, co vy tady?
Ozzáku, tu není.
Šel na onu místnost.
Aha, a Tomáš?
Ten tam šel s ním.
Aha.
No, proti gustu žádný disputát.
Co jste potřebovala?
Poradit.
A já bych vám poradit nemohla?
Možná jo.
Chtěla bych se seznámit a přemýšlím, jestli v tomhle inzerátu nemůže být nějaká bouda.
Osamělý, vážně nemocný osmdesátník, lékařská dokumentace k nahlédnutí, kterému lékaři dávají maximálně rok života.
Hledá partnerku s reprezentativním vzhledem, vybraným vystupováním a znalostí Esperanta.
Značka Nemám dědice.
Zní to podezřele dobře, co?
To myslíte vážně?
Aha, takže je v tom bouda.
Je toto Esperanto, že jo?
Já si říkala hned, že to bude nějaká prasárna.
Ale Esperanto je jazyk.
Takže prasárna.
Ale ne, to je jazyk, kterým se mluví.
No a co se říká?
Tak co se říká?
Všechno.
Fuj.
Simono, uklidněte se.
Esperanto je řeč stejně jako čeština nebo angličtina.
Teda, co mě spíš zaráží, je jeho věk.
Jo.
Myslíte, že se dělá starší?
Teda, jestli se z něj vyklube nějakej udržovaný šedesátník, tak může na nějaký Esperanto rovnou zapomenout.
Ale proč si nehledáte někoho, kdo by vám byl věkem blíž?
Copak se do takového stařečka můžete zamilovat?
Někdo řeší lásku, někdo složenky.
Tak v tom případě mi ten inzerát připadá v pořádku.
Tak dík.
Nazdar!
Nazdar.
Vlastně je to fajn, brácha.
Člověk si má s kým povídat.
Bonan tagon.
Co je?
Ségra, tady mluv česky.
Máte zas nějaký tajný jazyk?
To je Esperanto.
Musíme tak teď mluvit před mámou.
Maminka nám zase hnala novýho tatínka a ten mluví Esperantem, tak aby se u nás cítil jako doma.
Jsem to Esperantsko hledal na mapě, ale nenašel jsem ho.
Aby to nebyl nějakej černoch.
Teda, to jsou věci.
A co jí to tak najednou popadlo?
Zase vám přišel nedoplatek za plyn.
Za elektřinu.
A jaký je?
Vysokej.
Vy už jste ho viděli?
No.
Máme ho přicvaklý magnetem na lednici.
Myslím toho tatínka.
Ještě ne.
Když my bysme chtěli někoho, koho známe.
Někoho, koho máme rádi.
Ozzáka?
Ne, maminka říká, že by byl nerozum...
Neříká blbosti.
No, vzít si svého nejlepšího zákazníka.
Koho?
No to jste si snad úplně zbláznili.
Já jsem ti říkala, že se jí to nebude líbit.
To je kvůli tobě.
No kvůli tobě, takovou blbou ségru by nechtěl nikdo.
To není pravda, Iva by chtěla.
Že jo, Ivo?
No já bych samozřejmě chtěla, ale vy byste mýho otce nechtěli.
Jak to?
Dítě hodný, o všechny se stará.
Stará?
Všichni se musí starat o něj.
Nikdo kolem něj ho nezajímá.
Dej mi pokoj!
Ne, brácha, to je vážná věc.
S tou tvojí zácpou musíš něco udělat.
Potřebujete něco, děti?
Už hodinu tady čekáme.
Tak pardon, mám taky svůj život.
To je jedno, já potřebuju pravidelný rytmus.
Ty bys měl mít pravidelný rytmus výměšků.
Co s tím asi jako podle tebe mám dělat?
A nemůžeš si dát něco, co by ti pomohlo?
Třeba pomeranč.
Co?
No on by tě jeden nezabil.
A měli bysme to za sebou.
Oba.
Co to bude?
Tak si dej něco, po čem ti to povolí.
Krušovice?
Nemám.
Ani nechci.
Ty vůbec nespolupracuješ.
Stejně to jednou vyjde.
Co?
Mám v břiše prachy.
Jo tak.
Hele, a nemohl by sis prodat něco jinýho?
Co když Ozzák bez ledviny bude méně chlastat?
Bez jaký ledviny?
Co to meleš?
No, konec konců je to tvůj brácha, mně to může být fuk.
Kolik stojí ta svatba.
Ty se budeš ženit?
Je to na spadnutí.
A s kým?
Jmenuje se Emanuel.
Dneska jsem si ho byla omrknout, byla jsem u něj ve stanu.
Fuj, on to je jako nějakej kotlíkář, jo?
V kyslíkovým stanu, na JIPce.
Je doktor?
Líp, pacient.
Takže ale nevíš, jestli je to kotlíkář?
Je to náhodou mocný, vzdělaný a zajištěný člověk.
Simono, to myslíš vážně?
No co?
No já nevím, vždyť to je šílený.
Hele, šílený jsou ceny energií.
To, že se chtějí dva lidi brát, je naopak pěkný.
Přece se nemůžeš dávat jen tak raz na raz, když ho nejdřív musíš poznat.
Ho viděla, tak už ho pozná, ne?
Tak to nevím, jestli bych ho poznala, skrz ty brejle jsem viděla úplný kulový.
A proč jsi měla brejle?
Pro jistotu jsem si je nasadila, abych vypadala chytře.
On shání ženskou na úrovni.
Při vší úctě, neříkej mi, že tě neprokouknul.
Dneska to bylo v pohodě, ale do příště se budu muset pár věcí nabiflovat.
Já jenom koukám, čeho všeho ty seš schopná pro peníze.
Zdravím.
Tomáši, to už jste přehnal.
Co?
Klidně si odejdete a vezmete si ho s sebou.
To já zapomněl.
Taky.
Po peníze.
Bože, co je to za strašný smrad?
Musel ses ptát jeho.
Jak kde?
Když držíš tchoře, nemůžeš dělat rychlý pohyby.
Jenom jsem se kryl.
Prostě jsi ho vyděsil, chudáka šuperku.
Chcípnul mi přímo do ksichtu.
Ježíš, sundej to, Iva ti to vypere.
To jako budu mít zase čistý hadry?
Tohle neperu.
A jestli mi to v čistírně nevemou, tak to vlastnoručně zakopeš na dvoře.
Uvařila jsi mu tu večeři, jak jsem ti řek?
Ze švestek, otrub, ovesných vloček a kyselýho zelí?
Ivo, je to pro jeho zdraví.
A pro naše dobro.
Jsou špagety.
Vždyť jsou z bílý mouky.
Víš, co to udělá s jeho zažíváním?
Nevím.
A je mi to jedno.
Měla bys to taky brát vážně.
Víš, jak teď klesá cena zlata?
Jenom za dnešek jsme přišli o 10 korun.
No tak to je super, že jsou špagety.
Proč jako?
Byly ve slevě.
Je otevřeno.
Čau, co chcete?
My jdeme tady za panem Pacovským.
Dobrý den.
Co potřebujete?
Ježišmarja.
My jsme vám přinesli bábovku.
Maminka posílá.
Sama ji pekla.
Pro vás.
Seberte se a tu bábovku si snězte doma, sami.
Ivo, co to do tebe vjelo?
Simona mi posílá bábovku.
A pozdravuje vás.
Chcete ji taky pozdravovat?
Nechce!
Tak dostanu bábovku a ani nebudu pozdravovat.
Ty jsi dneska nějaká nerudná.
Taky, taky pozdravujte.
Tak děkujem.
Nashledanou.
Nashledanou a moc děkuju za tak milou návštěvu.
Ty jsi na ně nějak cizí.
Protože jsou cizí a tak to taky zůstane.
Ozzáku, co zas blbneš?
Co?
Jiný hadry nemám a přece nebudu chodit nahej.
Dejte to dovnitř a až to bude hermeticky uzavřený, tak mě zavolejte.
Ono, to jsou nějaký ciráty.
Když jsme ji přebalovali, to jí to nevadilo, co?
Pohoda, nemůžu dýchat.
To víš, šuperka je šampion.
Proč nejste ve škole?
Estas jam vespero, patrino.
Ve slovníku ti nerozumím.
Už je večer, mami.
Aha, tak proč nejste v posteli?
Ještě není tak pozdě.
To je ta plonková hodina mezi školou a postelí.
To je výsostná hodina.
Nemám čas, se učím.
Přinesli jsme ti bábovku.
Ty z pekla?
Ne, ne, to nebyla Saša.
To ti posílá pan Pacovský.
Tomáš?
V životě mi nic neposlal.
A pozdravuje tě.
Tu bábovku upekl sám.
Pro tebe.
To není sladičký?
Tady z boku.
No, tak já mu poděkuju.
To je dobrý, my to vyřídíme.
A nechceš ho taky pozdravovat?
Ne.
Doufám, že nečekáte, že vám dám.
Předtím, než se jde do postele, se jíst nemá.
Ne, to je dobrý, mami.
My si chceme jenom povídat.
Se mnou?
Ne, spolu.
Tak to jo.
Ten pan Pacovský je ale hodnej, viď?
A starostlivej.
Ještě něco řekni.
A má svou vlastní živnost.
To jo, to má živnost.
Ještě něco.
A líbí se mi jako muž.
To jo, mně se taky líbí jako muž.
Hele, buďte zticha nebo jděte.
Mami, nemáš tady limonádu?
Ne.
Ani tamhle vzadu?
Sašo, co se blbě ptáš?
To ti Lexa praštil něčím po hlavě?
Praštil.
Ale pan Pacovský mi řekl, abych toho nechal.
Pan Pacovský je hodný.
Tak já už si radši půjdu lehnout.
No já taky.
Děkuju, že jsi toho nechal.
Když mi to řekl pan Pacovský, tak jsem pochopil, že dělám něco špatného.
To je fakt.
Dobrou, mami.
Dobrou.
Stejně si to udělal schválně.
Schválně, jo?
Se podívej, ta hlava prostě nejde sundat, takhle se to zaseklo.
Ale mručet na ty policajty nemusel.
Mohla jsem jim normálně říct, že nejsi medvěd.
Jo, já se budu bavit s policajtama, to zrovna.
Marcelko, proč máš kožich?
Teď je ještě teplo.
I nemám jiný věci.
A já jsem platil kilo pokuty za chůzi s šelmou bez řetězu.
Nechceš k tomu pivu brčko?
Ne.
No to je výborný.
Když jde o pivo, tak najednou hlava sundat jde, že?
Ale kdybys nevylekal šuperku, vůbec jsem ten kožich nemusel vyndávat ze skříně.
Mimochodem, super bábovka.
Jo, jasně.
Promiň, zapomněl jsem ti poděkovat.
Rádo se stalo.
Byla dobrá.
Byla, no.
A co tě to vlastně popadlo?
To bych se měla zeptat spíše tebe, ne?
Tak já nedávám lidem bábovky jen tak.
Ty za ní něco chceš?
Tak to ji vrátím.
Ale já jsem si ji vzal.
Jdi, pořád tady.
Odkud bys ji vzala?
No děti ji přinesli, ne?
No přinesli.
Tak o co ti jde?
Že jenom jsem chtěl.
Normálně poděkovat.
Vždyť jsem ti poděkovala.
Hele, vy jste něco pili?
No protože jestli jo, tak to chci to samý.
Jo?
Já se teda nechci mejlit.
A kde je k našemu domovu?
Nemůžeš tady?
Radši bych doma.
Ale fofr!
Ivuško, je tady Tomáš?
Ne, jsou s Ozzákem někde.
Tak to já počkám.
Ale ne tady, nejspíš budou v hospodě.
Aha.
A ty nevíš, jestli Tomáš dával do čistírny nějaký nebezpečný odpad?
Já jsem tam dávala akorát ty Ozzákovy hadry.
Tak to bude ono.
Volali, že je u nich protichemická jednotka.
Problém?
Ale je to prý v pořádku.
Jen je třeba si ty šaty zítra vyzvednout.
No, tak já tam zítra skočím, no.
Mezi devátou a jedenáctou.
Na bráně kasáren v Liberci.
Tak to bude mít táta radost.
Že se na ty šaty nevykašlete.
Aspoň by ho to donutilo vzít si na sebe něco jiného.
Zdar.
Čau.
Dobrý večer, Marcelko.
Jenom si tady něco vyřídíme a hned se vám budu věnovat.
Já, on mi už zase nechce.
Tak to pojď aspoň zkusit.
Já vůbec zkusit to nemůžu, ale nic si od toho neslibuji.
U tohohle být nemusím.
Zítra jeď do Liberce pro Ozzákovy šaty.
To nemohli vyčistit v Praze?
Říkali, že dekontaminační jednotku mají jenom v Liberci.
Ježišmarja, no tak dobře.
Ale ty jedeš se mnou.
No jo, furt.
Moment.
Nemají v Liberci zoo?
Ano, mají.
A krásnou.
Tak nejedu.
Nechci zase skončit za mřížema.
Ale nepřeháněj.
Přeháním, jo?
Posledně jsem šel v kožichu po Letný a chytil mě berousek a týden jsem musel jezdit na kolotoči po manéži.
Kdybys ten zip dal opravit, tak by se ti to pořád nestávalo.
Taky bys ten zip mohl nebrat hlavu, že jo?
No, bych se cítil jako nahej.
Tak tě ho pohlídá Marcelka.
No dovolte.
Nebojte, Marcelko.
Pokud to bude jako dneska,
tak se žádná mimořádná událost, viď brácha, očekávat nedá.
No dobře, ale upozorňuji, že jestli se ta mimořádná událost stane, já u toho nebudu.
Marcelko, nebojte, my to ještě zkusíme.
Viď, Ozzáku.
Jo, ale až za chvíli.
Teď si musím nabrousit drápky.
Sundejte si aspoň tu hlavu.
Už dva lidi utekli.
Táhlo by mi za krk.
Dáme ceduli, dnes prodává medvěd.
Třeba přijdou aspoň nějaké děti.
Zkuste nějak roztomile zabručet.
Brum, brum, brum.
Tak radši ne.
Dobrý den, čau Ozzáku.
Brum, brum, brum.
Sluší mi to, co?
No Simono, vypadáte jako nějaká manažerka.
Tak to prosím, zas tak daleko s Emanem spolu nejsme, ale snoubenka bych po dnešku mohla bejt.
Máte to pro mě?
Bezva, dám si to do kabelky.
To zapůsobí.
Nebojíte se, že by to v průběhu rozhovoru mohlo nějak vyjít najevo?
Co?
Že nejste vyloženě vysokoškolský typ.
To máte pravdu, ale sestra mi řekla, že ho nejvíc zajímá malování, takže jsem celý včerejšek biflovala surrealisti.
Surrealisti?
Jo, o Cézannovi a Matissovi vím první poslední.
O Cézannovi a Matissovi?
No.
To ale nebyli surrealisti.
Ale malovali hezky, ne?
To...
Ano.
Tak to se nespletu.
Stejně bych radši nechala mluvit jeho.
No, to určitě.
Jenom jestli už mu vyndali z krku tu trubičku.
To ale trvalo!
Co?
A je to tady!
Ne!
Jo!
Pak u toho být nemusím.
Nikam!
Včera jsem si celý odpoledne brousil drápky, tak mě neserte!
Tak dobře, dobře.
Ale Tomášovi řeknu, že jste se utrhl ze řetězů!
Řekni, dělej!
Už to mám.
Podepíšu to Simonka.
Já myslím, že žádný vzkaz nemusíme psát, to si sám všimne, že je tady uklizeno.
No a bude si myslet, že to uklidila Iva.
Co tady děláte?
No, nic.
Co by?
No, že jste sami u nás v bytě.
U vás?
My jsme u vás?
My jsme si normálně mysleli, že jsme u nás.
Tak to my jdeme zase k nám. Sašo, okamžitě mi řekni pravdu.
Přišli jsme sem uklidit, aby si tvůj tatínek myslel, že to...
Uklidila naše maminka.
Uklidit?
No, protože bábovku už jsme zkusili.
Tady bylo uklizeno.
No, Ivo, kolem toho křesla to chtělo trochu přetřít a práh bys taky mohla utírat častěji.
A ven.
Proč jste tady nakreslili bramboru?
To je srdce.
Můžete se přestat chovat jako zvíře?
Kde vás to svědí?
Celý den jsem v kůži.
Potím se jako prase.
Omlouvám se, že jdu pozdě.
Na, hadry máš vevnitř.
Skvělý, brácha.
Mám pocit, že už jsem z toho medvěda chytil vlka.
Já jsem dělal, co jsem mohl, a byla hrozná zácpa.
Něco bylo?
Něco ano, ale já o tom nic nevím.
Tak Marcelko, však jsem vás žádal, abyste na něj dohlédla.
Nejsem hajzlbába.
No Marcelko.
Nejsem.
Ozzáku.
Tak co?
Poblít!
Ale smrdí to jako od doktora.
To nemyslím.
Myslím to.
Brácha, poslední dobou máš problém pojmenovat věci pravýma jménama.
Dobře.
Zlaťák máš?
Něco mám.
Můj zlaťák.
Zlaťáček.
Co je?
Je to nějaký lehký.
Ale je na tom napsáno: litujeme, snad to vyjde příště.
Snad ještě něco vyjde.
Dobře vám tak.
Vy harpagone.
Nechte si to, skrblíku.
Brácha není žádný harpagon.
Ale bylo to divný, brácha, být na tom hajzlu sám.
Štěstí, že ho přizdrávil.
Nálezce zlaté mince ukryté v jogurtech značky Danone se pomalu zotavuje po operaci, při níž mu byla mince vyňata z těla.
Po minci, která byla během zákroku odcizena, policie pátrá.
Ivo.
Co je?
Tak už se nezlob.
Tady bylo uklizeno.
Když my toho dědka nechceme.
Tak to řekni mámě.
Když já nevím, jak se řekne Esperantem dědek.
Každopádně si vyberte někoho jinýho než mýho otce.
Ale to by bylo hezký, kdybysme byly sestry.
Jo.
No, jenom si to představ.
Mohly bysme být pořád spolu.
Dělaly bysme spolu domácí úkoly, koukaly bysme se spolu na televizi.
A kdybys se vdávala, tak bych ti mohla jít za družičku.
Za družičku mi můžeš jít tak jako tak.
A to ostatní už děláme, ne?
Ale bylo by to takový jiný.
No a to by bylo.
Dělaly bysme si naschvály a hádaly se jako ty s Lexou.
Když on si vždycky začne.
Ségra, okamžitě jim přestaň mluvit do toho!
Ruším akci Kukačka!
Proč?
Taky jsi nemohla říct, že se brácha se ségrou nemůžou vzít?
To by snad každej věděl, ne?
No právě.
Dovedeš si představit, že bychom se nemohli vzít?
Dovedu.
Hrůza, co?
Ségra, koho jsme měli po panu Pacovském jako číslo dva?
Chemikáře.
Ježíš, vždyť smrdí.
Kvůli nám to vydrží.
Ségra, co čumíš, další bábovku!
No šup!
Ne, zvládneme to sami.
No a co se těch dluhů týče?
Lexo, umíš ještě jezdit na koloběžce?
To se nezapomíná.
Bezva...
Tak šup, šup.
V Berušce je konkurz.
Na.
Byla to paráda, brácha.
Udělám to schválně, že jsem šel.
K Berouškovi mě už nikdo nedostane.
Mají tam jednu hrozně nadrženou medvědici.
Jo, Simono, dík za ty lístky.
V pohodě, dostala jsem je za dara.
Normálně tam byl poník a ten uměl násobit.
Řeklo se mu dvakrát tři a on šestkrát zahrabe nohou.
Škoda, že jsi tam zrovna, Sašo, nebyla.
To by se ti líbilo.
A kde je vlastně Lexa?
Mami?